Kniha života
MUZEUM
Poslední dnešní prohlídka.
Proč o ně nikdo nemá zájem?
PRŮVODCE
Do černýho.
Zdar, dědulo!
Muzeum? Zase?
Nesnáším věci.
-A jé. -To je v pořádku, Tomáši.
Já je provedu.
Určitě?
Myslím, že to jsou ti poškoláci.
Neboj, já je zvládnu.
Běž si dát pauzu.
Díky.
Poj te za mnou, děti.
Hele, paní! Vstup do muzea je tamhle.
To je, vy ale nejste jako ostatní děti.
To ne, to ne...
Vy musíte vidět něco výjimečného.
Půjdeme těmito dveřmi.
Vidíte, co není, paní.
Že by?
Nebo vy nevidíte, co je?
Tý jo!
Poj te.
Dnes je 2. listopadu.
Ví někdo, čím je to datum významné?
V jídelně je mexický úterý!
Ne.
Den přecpaných břich po Halloweenu?
-Ne. Dnešek je Den mrtvých. -Moment.
To jako Mezinárodní den zombií?
Tudy jít nemůžete!
Dostaneš nás oba do maléru. Pradávné zákony...
vedení muzea.
Asi bych mohl přimhouřit oko, má...
drahá.
Děti, pohle te na úchvatnou krásu
Mexika!
Tý jo!
Tady je to ale ujetý.
Tolik lebek!
Aspoň to tu není nuda.
Tý jo!
Co je to za knihu?
To je Kniha života.
Celý svět je tvořený příběhy
a všechny ty příběhy jsou tady v ní.
Ta kniha obsahuje mnohé pravdy.
Některé z nich i pravdivé.
"Bitva na Cinco de Mayo"?
Májo! Tady Vilík!
A některé zase moc ne.
Čupakabra, legendární vysávač koz?
Toho si musím pořídit.
O některých z těch příběhů se dá pochybovat,
jedno ale víme jistě.
Mexiko je středem vesmíru.
A před dávnými časy ve středu Mexika
stávalo malebné městečko San Angel.
Pletýnky! Pletýnky!
Pletýnky s polevou!
A přirozeně, když byl San Angel středem vesmíru,
leží pod ním
Země vzpomínaných.
Veselé a kouzelné místo, pro ty, kdo dál žijí
ve vzpomínkách svých milovaných.
A pod ní
leží Země zapomenutých.
Smutný a odlehlý příbytek pro ty ubohé duše,
na něž už nikdo nevzpomene.
Ale než se pořádně pustím do vyprávění,
musím vám představit dva kouzelné vládce oněch říší.
Kdo je to?
To je Katrina.
Celá je ze sladkého cukroví.
Je moc pěkná.
Že jo, vi ?
Má ráda všechny lidi
a věří, že mají čistá a upřímná srdce.
A tohle je Xibalba.
Tenhle okouzlující lotr si myslí, že lidé nejsou tak neposkvrnění, stejně jako on.
Vypadá strašidelně.
Ano, celý je z dehtu a ze všech fujtajblů na světě.
Je moc...
pěknej.
Co tenhle divous, co má plnovous?
To je Svíčkař. Udržuje všechno v rovnováze.
Je z vosku a plnovous má plný mraků.
Mraků?
Ukážu vám ještě něco.
Tyhle dřevěné figurky
představují skutečné lidi z našeho příběhu, jako jste vy a já.
Tý jo!
A tak náš příběh začíná
v den, kterému se v Mexiku říká
Den mrtvých.
Neustupovat.
Nevzdávat se!
V ten sváteční, úchvatný den
přinášejí rodiny jídlo a dárky
na oltáře svých milovaných.
To je jak sto narozeninových oslav.
Ano, je.
A zrovna na tento Den mrtvých
po staletích v odloučení
toho měl Xibalba dost.
Má drahá,
nemáš ani tušení, jak je te Země zapomenutých chladná a ohavná.
Jako tvé srdce, Xibalbo.
Jako tvé srdce.
Proč musím vládnout chmurné pustině,
když se ty v Zemi vzpomínaných bavíš při nekonečné fiestě?
To je prostě nefér.
Xibalbo!
Co je? Jeho čas nadešel.
Víceméně.
Dnes ještě ne, lásko.
No tak, miláčku. Poj si vyměnit země.
Moc prosím!
Jsi tak roztomilý, když prosíš.
Jako vážně. Tam dole to nesnáším.
Jsi tam, protože jsi podváděl!
To ti vynesla ta sázka.
Už nejsi ten, do kterého jsem se
před stovkami let zamilovala.
Nehrabme se v minulosti, mi amor.
Jen mě tak napadlo,
co se zase trošku vsadit?
Myslíš, že další sázkou uhasíš plameny mého hněvu?
Co přesně jsi měl na mysli?
Podíváme se na dnešní nabídku.
Podívej se na tohle, lásko. Klasické věčné dilema.
Dva kluci. Navíc nejlepší kamarádi.
Zamilovaní do stejné dívky.
Neboj se, senorito. Tvůj hrdina je tu!
Vážně?
Jak si dovoluješ rušit kytaristu?
To je moje holka.
Nikdy!
Je moje.
Nepatřím
nikomu.
Jé.
Sázku bychom měli. Který se s ní ožení?
Dobrá.
Každý si jednoho z nich vybereme jako svého šampióna.
Popřejeme jim štěstí.
Mario, nemáš zaracha?
Otec to přehání.
Jak jsem měla vědět, že se kuřata nerada koupou?
Neboj. Ví, že dneska tě ochrání skutečnej chlap.
To nejsi ani trochu.
Ale mám knír.
Jo, jako tvoje babička.
Mario!
Manolo!
Poj , mijo.
Maminka by na tebe byla hrdá.
CARMEN SANCHEZOVÁ MILOVANÁ MATKA
Myslíš, že se dneska večer vrátí?
Carmen je tu.
Ale je to spíš jako
hřejivý pocit, který se dostaví, když u sebe máš své milované.
Všechny ty rodiny o někoho přišly.
Dokud si je ale pamatujeme,
ten jeden večer v roce
pocítíme jejich přítomnost.
Já myslel, že ji ještě jednou uvidím.
Vždycky voněla po květinách.
Pamatuju si, jak zpívávala.
Byla to hodná ženská.
Moc mi schází.
Bu tiše, a ucítíš ji.
Maminka je tady, spolu se všemi našimi předky.
Dokud si je pamatujeme, zůstávají s námi.
Až na ně zapomeneme, budou skutečně pryč.
Cítím je.
Dobří lidé,
nedali byste mi, prosím, kousek chleba?
Mám velký hlad.
Maminka by vám ho určitě přála.
Vi , tati?
Děkuji, drahoušku.
Dám ti za to své požehnání.
Ať máš vždy čisté a odvážné srdce.
Jak se říká, Manolo?
Děkuju, senoro. Děkuju.
Á, Manolo.
Pořád něco rozdává jen tak.
Vi , tati?
Joaquinův otec, kapitán Mondragon,
zahynul v boji s obávaným banditou
známým jako Šakal.
Kdo je tam?
Mladý pane, dal byste mi, prosím, kousek chleba?
Mám velký hlad.
Ten chleba je pro mého otce.
A je moc dobrý.
Co kdybys ho třeba vyměnil?
Za starou medaili? Jděte.
To není obyčejná medaile, hochu.
Dokud ji budeš nosit, nic se ti nestane.
A dá ti nesmírnou odvahu.
Vážně?
Platí.
Ale ukrývej ji.
Je jeden král banditů,
a ten by udělal cokoliv, jen aby ji zase získal.
Král banditů?
Myslíte Šakala?
Kam se poděl?
Takže když se s ní ožení můj chlapec,
budu konečně vládnout Zemi vzpomínaných.
A když se s ní ožení můj chlapec, tak...
Přestaneš se plést do lidských záležitostí!
Cože?
To nejde!
No tak. Je to moje jediná zábava!
Tak se nevsadíme.
No dobře, drahá.
Podle pradávných zákonů
je sázka uzavřena.
A tím začala největší sázka v dějinách.
Manolo proti Joaquinovi o ruku Marii.
Moment. Ty starý bohové si vybrali tři děcka, aby...
Zastupovaly celej svět?
-Jo. Dost bláznivý, co? -Jo!
Pokračujte, paní.
Ty jsi roztomilej.
Ale ne.
To nedopustím.
Musíme osvobodit zvířátka!
Poj te, kluci!
Uděláme to!
-Jo! -Počkej, Mario.
To ne!
Lidé ze San Angela, prosím!
Moc vás prosím.
Po revoluci
potřebujeme, aby do našeho oddílu nastoupilo víc dobrovolníků!
Do hrdinného oddílu, který nás ochrání před Šakalem.
Šakal je tu!
Svobodu!
Mario, cos to zase provedla?
Přichází svoboda!
Stůj!
Ale ne!
A jé.
Ach jo.
Neustupovat.
Nevzdávat se.
Je nadaný.
Skvělý styl, mijo.
To je můj syn!
Děkuji ti, Manolo.
Gracias
Ach jo.
O co jsem přišel?
Jste v pořádku, pane?
Zachránils mi život.
A já...
Tiše, hochu. Mluvím.
-Ale já... -Tiše.
Ta holka má pěknej průšvih!
A jé.
Mario!
Promiň, tati.
Já jsem jen...
Manolova kytara.
Mario!
S těmihle vzpurnými nesmysly máš konec!
Bude z tebe pořádná dáma.
Proč?
Protože jsem to řekl!
Pošlu tě do Španělska.
Sestry z kláštera Věčného plamene čistoty
tě napraví.
-Cože? -Ale tati!
Ne. Je to hotová věc. A běž domů!
Joaquine, jsi hodně po svém otci.
Tohle město by potřebovalo nového hrdinu.
Poj .
Jsi jako syn, kterého jsem neměl.
Tvůj otec byl jako můj bratr, hochu.
Kam bys chtěl jít?
Nemůže Mariu poslat pryč.
Otcové dělají pro své děti to nejlepší.
Poj .
Viděl jsem, jak bojoval s tím zvířetem.
Tví předkové by na tebe byli hrdí.
Myslíš, že to na Mariu zapůsobilo?
Na ni i na každé zdejší děvče.
Říkalo se, že jsem byl největší toreador v historii našeho rodu,
ale to ty, synu, budeš ten největší Sanchez ze všech!
Budou o tobě psát písně!
A já je budu zpívat!
Moment, co?
Budu je zpívat.
Synu, hudba není vhodná práce pro Sancheze - toreadora.
Ale já chci být hudebník.
Ne. Musíš se soustředit.
Tvůj výcvik začne hned.
V tvém věku už mě tvůj dědeček Luis učil.
Nebylo to tehdy, jak jsi po zápasu skončil v kómatu?
Ach, vzpomínky.
Můj jediný syn bojuje se zuřivými několikametrákovými obludami.
Rodinná tradice pokračuje.
Hurá.
A tak nadešel den, kdy Maria odjela studovat do zahraničí.
Tím trojice přátel skončila.
Adios, Maria
Brzy napiš.
Půjdu tamhle.
Bude se mi po vás stýskat.
My tu budeme čekat.
Jak dlouho bude třeba.
Nikdy nepřestaň hrát.
A ty.
Nikdy nepřestaň bojovat za to, co je správné.
Mám pro tebe dárek. Asi by sis ho měla rozbalit te .
Počkat. My měli přinést dárky?
Pojmenoval jsem ho Chuy.
Bude tě hlídat.
Na tebe si pamatuju.
Říkal jsem si, že si budeš chtít vzít kousek města s sebou.
Děkuju.
Fakt mi nikdo o dárcích nic neřekl.
Podržíš mi Chuye?
To máš za tu rozbitou kytaru.
Všichni nastupovat!
Už musím jít.
Nezapomeňte na mě!
Mario!
Tvůj čepeček!
Vždycky hraj od srdce Maria
Mario!
Až se vrátíš,
zazpívám ti!
A já za tebe budu bojovat!
Uplynou roky, než zase Mariu spatří.
Budu na tebe čekat.
Budu smělý
A taky silný
Raz, dva, tři.
Používat hlavu
Ale srdce též
Zkrotím své tělo
Zaměřím zrak
Raz, dva, tři! Raz, dva, tři!
Upírám mysl
Nevnímám klam
A pokorně
-Tu na tě čekám -Hej, Manny!
Pokorně
-Vím, co dělat mám -Jo! Jako tvůj otec!
Protože budu čekat Budu na tě čekat
A takhle se býk dorazí!
A budu čekat
Budu na tě čekat
A budu čekat Budu na tě čekat
Budu čekat, budu...
Nebudu na tebe čekat!
Už jsem šel, tati.
Po letech výcviku uspořádal otec pro Manola první býčí zápas,
který se šťastnou náhodou
konal ten den, kdy se vrátila Maria.
Počkej, tati!
Celou noc jsi hrál s těmi mariachis!
Chceš skončit jako ti dacani?
Tak jo, Manny, počkáme venku.
-Pan Sanchez nás asi nemá rád. -Myslíš?
Mlčte, vy povaleči!
Když žiješ pod mou střechou,
žiješ podle mých pravidel.
Bude z tebe matador!
Tati, je to můj život.
Všichni Sanchezové zápasí s býky!
Jeden každý z nás.
Já bývala v aréně bestie. Bestie!
Máš to v krvi. Je to tvůj osud.
Kolikrát ti to mám říkat?
Tohle nejsem já. To jsi ty.
Synu, pro město může být hrdinou Joaquin,
ale v aréně budeš dneska hrdina ty.
Pokud tedy toho býka konečně vyřídíš.
Ale tuhle při tréninku býka vyřídil!
To se nepočítalo.
Ne. Zabíjet býky je špatné.
A už je to tu zas.
Ta dnešní mládež s těmi dlouhými vlasy a s nezabíjením.
Jdu od toho.
Copak nemáš rád svou rodinu?
Tak si toho býka podej, mijo.
Neudělej ostudu svému jménu.
Bu prostě Sanchez!
Mijo...
on to neudělá.
Hele, Manolo!
Neustupovat.
Nevzdávat se.
Hrdina ze San Angelu se vrací!
Ale jdi.
Přece si nenechám ujít tvůj první býčí zápas, ne?
A je tu i Maria!
Viděls ji? Nemůžu se dočkat, až jí ukážu tuhle krásu.
Vrátila se, jen aby tě viděla?
No tak. To ne...
Ty máš svoje vyznamenání, ale já mám arénu.
Uvidíme, čemu dá Maria přednost.
Je dobře, že konečně bereš býčí zápasy vážně.
Měl bys mě vidět v aréně. Tam se zas vyznamenávám já.
Jako pravý Sanchez.
Oba žijeme v cizím stínu, co kamaráde?
V obrovským.
Hele, brácho, ať Mariu vyhraje ten nejlepší.
Joaquin!
Na počest Mariina návratu z Evropy
poctil město svou vzácnou návštěvou jeho nejvznešenější syn,
nyní už dekorovaný hrdina.
Říká se, že Joaquin jezdí od města k městu a zbavuje je banditů!
Ano!
Šikulka!
Dobré odpoledne, pane generále.
Vy ale máte mohutný knír.
Dalo se čekat,
že všichni ve městě byli zvědaví, jak mladá Maria vyrostla.
Do města se vrátil jeho klenot.
A bude pomáhat v sirotčinci.
Že prý čte knížky, prý pro zábavu.
Nepovídej!
Senorito Posadová.
Hola, Joaquine.
Tebe vážně ráda vidím.
A je tak přirozená!
Cože?
A říká se, že z Manola
bude možná ten největší Sanchez ze všech!
Jo!
To je borec!
Co?
Rád bych tuto koridu věnoval
slečně Marii Posadové.
Vítej doma, senorito.
Jsem alergický na umírání!
Zvlášť v obličeji!
Tak to je Sanchez!
Manolo!
Páni!
To je můj syn!
Manolo! Manolo!
No tak, mijo.
Kvůli mně.
Kvůli naší rodině. Bu Sanchez!
Ne.
Není správné zabít býka!
Vidíš?
Já ti říkala, že to neudělá.
Bravo!
Býka není nutné zabíjet.
Ale ne. Manolo.
Adios, Mario.
Manolo.
Manolo. Vstaň!
Promiň, tati.
Nezhoršuj to omluvami!
Sanchez se nikdy neomlouvá! Nikdy!
Vůbec.
Jestli být toreador znamená
zabít býka,
pak tedy nejsem toreador.
Ne. Nejsi Sanchez.
Vítězství!
Ten chudák neměl vůbec šanci, má drahá.
Ale hra dobrá.
Ještě neskončila.
Ay, Mario.
Kdyžs tu předtím byla
Nedokázal jsem ti pohlédnout do očí
Jsi jako anděl
Tvá pleť mě k slzám dohání
Ale jsem divnej
Jsem podivín
Co tu vůbec dělám?
Sem nepatřím
Nepatřím
Manolo.
Mario!
Co se stalo?
Neznáš ženy, můj drahý.
Ten večer pořádal generál Posada Marii na uvítanou velkou oslavu.
Měl ale za lubem něco většího.
Na Joaquina!
Na velkého hrdinu!
Škoda, že jsi ve městě jen na pár dní.
Kdyby tak bylo něco, co by tě tu udrželo,
třeba výjimečná dívka.
Co, Mario?
Tati!
Co? Co jsem řekl?
No, můj otec.
Je skvělé tě zase vidět, Joaquine.
Koukám na ten knír. A na ty metály.
Za co je tenhle?
Za nic! Za nic...
Co? Já jsem ne...
Nechceš mi říct trochu víc o Europě?
Tu jsem milovala.
Tak nádherná hudba, obrazy a knihy. Bylo to úžasné.
Knihy, obrazy, úžas.
Zdá se, že ses toho hodně naučila, Mario.
Jednou určitě
učiníš některého muže moc, moc, moc šťastným.
A doufám, že jeho knír či jeho vyznamenání
učiní moc, moc, moc, moc šťastnou tebe.
Ale, vážně?
No, ano.
Za každým mužem s ohromným knírem stojí nádherná žena.
Ano.
A budu mu vařit a uklízet
a neustále k dispozici.
To zní moc dobře. To fakt zní moc dobře.
A ty zníš... Ty jsi tak krásná.
Děláš si legraci?
A jé.
Takhle ty vidíš ženu?
Máme jen obšťastňovat muže?
Jo.
No, tak nevím.
Nějak mě přešla chuť.
Ne, prosím, prosím, zůstaňte sedět.
Kdybyste mě omluvili, musím se jít podívat na Chuye.
To je moje prase.
Potřebuju strávit čas s někým kultivovanějším.
To sis vybral ostrou holku.
Dobrý, Joaquine! Moc duchaplný.
To mě podrž, generál snad pozval celý město!
Až na tebe, Manolo.
Bohužel, brácho.
Pozval dokonce i nás.
A to nás nesnáší.
Je to beznadějný. Přebral mi ji Joaquin.
Poslyš, stačí jen zahrát tu správnou písničku
a věř mi, že všechno se obrátí, než klepneš čtyřikrát na luby.
Už jsme proklepli čtyři kluby!
Dvakrát!
Počkat. Vím přesně, co zahrát.
Musí to být romantický
a na úrovni,
ale s fůrou důstojnosti.
Máš to, o co mi jde
Ale říkáš, že je jen kamarád
Jó, bejby, ty...
Páni, to ji úplně uchvátilo.
Já to nechápu. Vždycky to zabírá.
I na moji manželku.
Moment, ty jsi ženatej?
Mám to! Přidejte se.
Jestli chceš mý tělo a myslíš, že jsem sexy,
Mami vamos, dej mi vzkaz
Moc romantický, Pepe.
Víc už nevím.
Tak te já.
Raz, dva, raz, dva, tres, cuatro!
Ta holka je jinačí třída, brácho...
Poj te se najíst!
Vždycky hraj od srdce Maria
Tak moc tě miluji
Že nemůžu žít bez lásky tvé
Tak moc tě miluji
Nebe je mi svědkem
Že tak to je
Vím, co chci říct
A zpívám z plných plic
Že největší z lásek ta naše je
Protože tě tak moc miluji
Že jen pro tvůj dotyk žiji
A noc co noc šeptám tvé jméno
Tak moc tě miluji
Jen tak to cítím A vím, že správně
Vím, co chci říct
Když zpívám z plných plic
Že největší z lásek ta naše je Protože tě tak moc miluji
Nebesa ví Že o tebe jsem se modlil
Abych tě po boku měl
Bez tebe jako bych nebyl
Budu se bít, abys byla mou
Tak moc tě miluji
Nebe je mi svědkem, že to tak je
Žiješ v mé duši
Kéž nosíš mě v srdci
Ta největší z lásek
Je ta má Protože tě miluji
Ta největší z lásek je ta tvá Protože tě miluji
Ta největší z lásek je ta naše
Jestli mě tolik miluješ
Myslels, že to bude tak snadný?
Tak trochu jo.
Manolo!
Počkej, už jdu.
Joaquine.
-Co to děláš? -Mario,
vezmeš si mě?
Ano.
Neboj, tvůj otec už řekl, že můžeš.
Řekl... Cože?
Kdo jiný by nás uchránil před Šakalem?
O co jsem přišel?
Počkat.
On taky žádal o ruku?
Ne.
Chtěl jsi?
Co?
Čili jsem požádal první. Tak si jdi zápasit s býky nebo něco.
Oba se chováte jako blázni!
Moment, já taky?
Jsi tak silný, Joaquine.
Díky, hodně posiluju.
Mám tě rád, to přece víš.
Ale jak chceš ochránit Mariu,
když ani nedokážeš zabít býka?
To byl stěr, Joaquine!
Jo? Ty nikdy nebudeš takový hrdina, jako byl tvůj otec!
To nebylo nutný.
Nestrkej mi prst pod nos.
-Neukazuj na mě! -Já ti ještě ukážu!
To je tak hloupý, tak dětinský.
Joaquine!
Poj na mě, brácho.
Manolo!
Co je?
-Chtěls bendžo? -Podívejte na něj!
Má kytaru. Co chceš dělat?
La música! To se bojím!
Já tě naučím způsobům.
Joaquine!
Říkala jsem, že jsem se učila i šermovat?
Prima. Dořešíme to pak.
Kdykoliv. Kdekoliv.
Fakt, kluci?
Ne!
Neodcházej, Joaquine!
Co když přijdou bandidos?
Bandidos přicházejí!
A Joaquin je pryč!
Vše je ztraceno
Třeste se strachy před mocnou Šakalovou armádou!
Ženy a děti, jděte do kostela!
Muži, my Šakalovy bandity vyženeme!
Kdo jde se mnou?
To není dobré.
Poslouchejte, vy zbabělci!
Tohle jsou Šakalovy podmínky:
"Vydejte slepice,
peníze,
slaninu,
zavařovačky,
vosk na kníry."
Tohle vypadá jako "špeky", ale asi to budou "šperky".
Jo, šperky.
Každopádně, když nám to všechno vydáte,
tak možná vaše město
nevypálíme.
Chcete mít město? Nejdřív se musíte vypořádat se mnou!
Hele, šeredo.
Rozdejte si to se skutečným chlapem.
Se skutečně ohromným knírem!
Joaquin!
Díky Bohu, že jsi tu!
Na, podrž to.
A tohle. A tohle.
Jestli to je moc těžký, můžeš to podat Marii.
Jmenuji se Joaquin, syn kapitána Mondragona!
Dnes je město San Angel
pod mou ochranou.
Připravte se na nářez.
Na něj, Plomo!
Joaquin!
Kdo chce nášup?
Na něj!
Děvenko...
Ty šašku.
To vůbec nebolí.
Ten nádherný hrdina!
Má Řád věčného života!
Joaquin!
Ústup!
A už se nevracejte!
Jo! Koukejte uhánět!
To bylo neskutečné.
Jo, vážně jsi hrdina.
Třeba bychom
te mohli v našem rozhovoru pokračovat, senorito Posadová.
Mario, prosím tě, udělej to pro město.
Bez Joaquina
jsme Šakalovi vydáni napospas.
Nechceš mi něco říct o některých svých vyznamenáních?
Tohle mám za to, že jsem jednou rukou odrodil dítě,
a druhou se přitom rval s medvědem. To nic není.
Je jasný, že půjde s Joaquinem.
A viděli jste ten knír?
Jseš na hlavu?
Maria to dělá, aby zachránila město.
-Upřednostňuje povinnost před city. -Ano.
V životě lidi čekají těžké věci.
Takhle vypadnout ze hry.
Celý rod Sanchezů by z tebe byl
tak zklamaný.
Prosím tě, neříkej to.
Poslyš. Miluješ Mariu?
Tak o ni bojuj jako chlap!
Už je pozdě. Joaquin ji požádal o ruku.
-To je pořádnej chlap. -Tiše, Carlosi!
Manolo,
pokud Maria neřekla Joaquinovi ano,
řekla mu ne.
Jak s tím te naložíš, synu?
Co Šakal v boji ukradl Xibalbovi kouzelnou medaili,
stal se z něj král banditů.
Když mu ji ale Xibalba zas uloupil, Šakala to zdrtilo.
Našli jsme ten metál! Řád věčného života!
Je v městečku San Angel.
-Víš to jistě? -Přísahám! Přísahám!
Nosí ho krásný hrdina a chrání město!
Vypadal přesně takhle.
Svolej mužstvo.
Vyrážíme do San Angel.
Vrátila ses mi, medailičko.
Ta je za to, že jsem vynesl sirotky z požáru,
a pak se vrátil pro jejich postýlky, a pak i pro hračky.
A jednou jsem zachránil štěňátko s trnem v pacce.
To je medaile za to, že mám nejvíc medailí.
Už jsme tu.
Děkuji za ten nejpoučnější rozhovor o tobě.
Něco pro tebe mám, Mario.
To je od tebe hez...
Marii s láskou Joaquin
Páni!
Nemám slov.
Já vím. To se stává často.
Dobrou noc, Joaquine.
Počkej. Mario.
Ano?
Můj čepeček.
Tos ho měl celou tu dobu u sebe?
Držel mě při životě.
A co ta moje žádost, zamyslíš se aspoň nad ní?
Dobrou noc, Joaquine.
Jo! Jo, jo, jo!
Joaquine, jsi úžasnej!
Jo!
Přij za mnou za svítání k mostu.
Nemůžu. Otec mě ne...
Prosím, Mario. Moc prosím.
Jestli se sejdou o samotě,
prohraju tu sázku.
Zaři to pro mě, starý příteli.
Manolo.
Moudří praví:
Láskou jen blázni vzplanou
S tím nic nenadělám,
když jsem do tebe zamilován
S tím nic nenadělám,
když jsem do tebe
zamilován
Tohle jsem ti chtěl ukázat.
To je taková nádhera.
To, co te cítíš,
to cítím já, pokaždé když jsem s tebou.
Nemůžu ti nabídnout prsten.
Nemám, co jiného ti dát, než svou lásku.
Ach, Manolo.
Město mě sice nemá za hrdinu, Mario,
ale přísahám, že tě nikdy, vůbec nikdy
nepřestanu z celého srdce milovat.
A já nepřestanu milovat toho,
kdo hraje od srdce.
-Had! -Ne!
Mario!
Ne.
Pomoc!
Cos to udělal, Manolo?
Byl tu had a...
Je mrtvá.
Pročs ji neochránil?
Mario!
To ne. To ne!
Všechno je tvoje vina! Zmiz!
Jinak tě snad...
Holčičko moje.
Cos to udělal, hochu?
Cos to udělal?
Měl jsem to být já.
Ano. Tos měl.
Ne!
Maria umřela?
To není možný!
Co je to za příběh? Jsme jenom děti!
Obloha plakala deštěm
a Manolo se vrátil pro svou kytaru.
Už ji nikdy nespatřím.
Víš to jistě?
Chceš zase vidět Mariu?
Z celého srdce.
Rozmysli si, co říkáš,
hochu.
Vždycky hraj od srdce Maria
Z celého srdce.
Platí.
Mario...
Ne!
Manolo taky?
Co ti Mexičani na tý smrti mají?
Takhle to ale nemůže skončit, ne?
Ale beruško, to není konec.
Vítám tě
v Zemi vzpomínaných!
Dokázal jsem to.
A ještě na Den mrtvých.
Kde je...
Zpočátku budeš trochu dezorientovaný.
Nesnaž se pochopit všechno najednou.
Začneme tvým jménem.
Maria Posadová!
Vážně?
Rodiče dávají dětem divná jména.
A žádného Mariu Posadovou na seznamu nemám.
Ne, ne.
Hledám Mariu Posadovou.
Já se jmenuju Manolo Sanchez.
Další Sanchez?
Ta rodina se ale rozrůstá.
Moje rodina! Pomůžou mi najít Mariu!
Dovezete mě k nim?
Nic mi nebude milejší, než dát dohromady mladý pár.
Jen se drž!
Já tady dole čekal celé roky
na svou milovanou pusinku.
Ahoj, puso!
Moc brzy! Jdi!
V Zemi vzpomínaných to pulzovalo radostí!
Všechno bylo jako nahoře na zemi,
jen to bylo barevnější,
krásnější a parádnější!
A na Den mrtvých
to tam vřelo nekonečnými oslavami a velkolepými přehlídkami.
Tvoje rodina je tamhle.
Páni!
Padej tam!
To jo!
Další Sanchez - toreador.
Ty jsi...
úžasný Carmelo Sanchez!
Ano! Proslavilo mě,
že jsem s býky zápasil bez pláště!
Pláště jsou pro sraby!
Pomůžeš mi najít Mariu Posadovou?
Katrina ti pomůže. Každému pomůže. Moment.
Velký Jorge Sanchez!
K tvým službám.
Proslavilo mě, že jsem zápasil s býky
jen s jednou rukou a nohou.
Ruce a nohy jsou pro sraby!
Ty jsi Manolo, ten, co hraje na kytaru.
Jo, to jsem já.
Víš, když jsem byl mladší, snil jsem o tom, že budu zpívat v opeře.
Vážně?
Jak ale víš,
hudba není vhodná práce pro Sancheze - toreadora.
Pořád stejné.
Zničili nám sny. Paráda.
-Je novej. -Připomíná mi mě.
Ale menší fešák.
No jasně!
To je Luis "El Super Macho" Sanchez!
Proslavilo mě,
že jsem zápasil se třemi býky najednou!
Jeden býk je pro sraby!
Dědečku! To jsem já, Manolo.
Manolo? Tebe rád vidím.
Proč jsi znectil rodinné jméno? Hrát na kytaru!
To nedokážeš vyřídit jednoho býka?
Byl jsi šašek.
Promiň, synovče Chucho.
Vítej doma, mijo.
Maminka bude moc ráda, až tě uvidí.
Mami?
Manolo.
Mami.
Manolo!
Tak moc jsi mi scházela.
Ay, mijo, bylo to jako mít ránu v srdci.
Tak dlouho jsem na tebe čekala.
Ale ne dost dlouho!
Co tady děláš?
Chci se zas sejít se svou životní láskou.
Maria se ti bude líbit, mami.
To jistě bude.
Manolo, jsi celý po tatínkovi.
Tak pěkně te vypadáš.
A stal se ze mě toreador, jak jsi chtěla.
Já? Zbláznil ses?
To sis z rodinné historie nevzal žádné poučení?
Co? Ale táta říkal...
Ten Carlos.
Počkej, až se sem dostane.
Tak poj , mijo!
Podívejte, to je můj syn, Manolo!
A tohle jsou tvé sestřenky Adelitky. Bojovaly v mexické revoluci.
A vyhrály jsme.
No tohle!
Ahoj, primo.
Tak jsem s celou Sanchezovou rodinou
a s tebou, mami.
To je k neuvěření.
To je Katrinin zámek.
Já ho nevidím.
Křupane.
Poj , pomůže ti najít mou novou snachu.
To je nádhera!
Tomu říkám zámek!
Nás měla Katrina vždycky v oblibě.
Víš, jak toreadoři flirtují se smrtí, jo?
A proto je vás tady tolik.
Katrina ke Dni mrtvých pořádá velikánskou fiestu pro všechny!
Křupane.
Zeptej se jí, mijo.
Paní, pomohla byste mi najít Mariu Posadovou?
S tím ti tu nepomůže nikdo, toreadore.
Země vzpomínaných má nového vládce!
Ptáte se koho? Mou maličkost.
Zase ty?
Ale Katrina by ti svou říši nikdy nepředala.
Prohrála sázku.
Aha. To by udělala.
Konečně je tahle země moje!
Vše díky tobě, Manolo.
Cože?
Katrina se vsadila, že si tě Maria vezme.
Já vsadil na to, že si Maria vezme Joaquina.
A protože už tam nejsi,
Maria si vezme Joaquina už jen proto, aby uchránila své milované město.
Takže jsem vyhrál.
Ne, ale Maria umřela.
Viděl jsem ji.
To ne.
To ano.
Mijo, copak je?
Jedno hadí kousnutí ji jen omámilo.
Můj šampión tu Šípkovou Růženku
snadno probudil.
Propána, to je zázrak!
Děkujeme
Já... já...
Žije.
Na zdraví.
Jedno kousnutí? Tvůj had!
Mě kousl dvakrát.
Podváděl jsi!
Za to zaplatíš!
Za všechny ty roky se mi nestalo, nikde,
aby se mnou někdo takhle mluvil
a přežil to.
Takže se tě ptám:
Vyhrožuješ mi, hošánku?
Řeknu to na tebe Katrině.
A pak si to můžeme vyřídit spolu!
Do její nové říše se za ní nedostaneš.
Něco o tom vím. Hnil jsem tam celé věky.
Te mě omluvte, musím strojit svatbu.
Co se stalo?
Počkat, kde je Manolo?
Bohužel, Mario.
Manolo...
Manolo skonal.
Ne. To není možné.
Je mi líto, drahá.
Mario, všem je nám líto, že Manolo už není,
ale Joaquin ti právě zachránil život.
Vidíš? Vždycky tě ochrání.
Generále, te se to nehodí.
Prosím tě, kvůli nám všem, mija.
Ať tu zůstane.
Zůstaneš v San Angelu, když si tě vezmu?
Ano, ale nemusíš...
Přijímám Joaquinovu žádost o ruku.
Ach, mladá láska.
Musím najít Katrinu! Prosím.
Pomozte mi, prosím.
Mijo, zůstaň tu s námi.
Bez starostí.
Denně ohromná fiesta.
S celou Sanchezovic rodinou.
A pletýnek, co jen sníš.
Děkuju vám, ale ne.
Musím být s Mariou.
O nic jiného mi nešlo.
Jak se Manolo dostane zpátky?
Zkejsnul tam nafurt!
A Maria si vezme Joaquina!
Chcete, abych pokračovala?
Jedno bylo jisté,
Manolovi musela pomoct rodina.
Je-li Katrina tam, kde hnil Xibalba...
Tak je v Zemi zapomenutých.
-Ne, ne, ne. -Bu zticha!
Manolo, do Země zapomenutých vede jen jedna cesta.
Přes Jeskyni duší
To se vydáváš rovnou do záhuby!
No,
je to dobrý den na záhubu.
Vždyť říkám, je to Sanchez!
Sanchez!
Je to nemožné!
Hej! Hodně štěstí, malý Sanchezi!
Legendární Jeskyně duší
prý byla až na okraji Země vzpomínaných.
Mnozí se tam snažili dojít, ale nikdo se už nevrátil.
Aspoň ne celý.
Caramba, bolí to, jen se na to podívám.
Proč to nemůže být Výtah duší?
Ta moje artróza mě zničí!
Už tam budem?
Dokázali jsme to, mijo.
Dělejte! Na co čekáte?
Nejsi hoden!
Hele! Moje artróza je fuč!
Dědečku!
Mami!
Manolo!
Zdolej bludiště
a získej tak právo být souzen.
Nevidím ho! Zvedni mě!
Vidím ho!
Kam to šel?
A jé.
Co je? Co se děje?
To je dobrý, děvenko. Je naprosto v pořádku.
Utíkej!
To byla nádhera.
Získal jsi
právo být souzen.
Ale varuji tě.
Dosud žádný smrtelník neprošel.
Pro Mariu.
Manolo!
Manolo Sanchezi,
tvé srdce je čisté a odvážné.
Smíš vstoupit i s nimi.
Víckrát už to nedělej!
Tohle je Jeskyně duší?
Dědo! Chovej se slušně.
To...
bylo...
úžasný, hele!
Ty obrovský balvany dělaly:
"Bum, bum, bum!" A pak ty zase...
A pak přišel Strážce jeskyně, že prý:
"Budu tě soudit tímhle obřím mečem."
Prosím vás, pane!
A pak jsi...
prošel.
Musím najít Katrinu.
Katrinu?
Tus bohužel nestihl, Manolo.
Počkat! Ty mě znáš?
No jasně. My známe každýho.
Známe Luise, Carmen i kaluž.
Jak se vede, kaluži?
Ahoj, kaluži.
Všechno je to tady v Knize života.
Kam se podělo mé vychování?
Poj te, všichni!
Manolo a jeho rodina jako první uviděli čarovné vodopády,
které všechny říše spojovaly.
Vítám vás v Jeskyni duší!
To je pořádná jeskyně!
Vidíte všechny ty svíčky?
Každá z nich je jeden život.
A já jsem váš pokorný, ale neobyčejně pohledný
Svíčkař!
Já to nechápu.
Moment! Neudělal jsem tamto. Musím udělat tamto.
Sledujte.
Páni!
Úžasný, co?
To je naše práce!
Tohle tu děláme!
Podívejte! Tahle skupinka, to je vaše město.
A tady to je Maria.
A vedle ní Manolo.
Jedna plane životem, druhá je...
kaput.
Vidíte,
dokud na vás někdo živý vzpomíná,
můžete žít v Zemi vzpomínaných.
-Santa Gordita! -Co se děje?
Šakal táhne do boje.
S ním nadchází konec vašeho města.
A nezůstane nikdo, kdo by na vás vzpomínal.
Všichni budeme zapomenutí.
Svíčkaři, prosím.
Prosím, pomoz mi vrátit se.
To nemůžu, Manolo.
Svatá Čivavo!
Dobrá, dobrá.
Podívejte, v Knize života je příběh každého člověka.
Ale stránky o Manolově životě
jsou prázdné!
Nežil jsi život, který ti byl předepsán.
Píšeš si vlastní příběh!
To je dobře?
Znamená to, že mi pomůžete najít Katrinu?
Neměl bych zasahovat, ale můžu si přizpůsobit pravidla.
Trošičku.
Je koneckonců Den mrtvých.
Vi , kniho?
Tak poj te na to.
Vezmu vás k Katrině.
-Půjdu sám. -Sám?
-Tak moment. -Klidně.
Já půjdu taky sám...
Můžu něco říct?
...hned vedle.
-Vlastně... -Měli bysme jít.
"My"? Ne! Pro dámu je to moc nebezpečné!
-Neustupovat! -Moment!
Nevzdávat se!
Pokoušel jsem se je varovat.
Okamžitě toho rozhodnutí lituji!
Určitě jsme tu správně?
Vy Sanchezovi to musíte zvážit, než skočíte do čarovných vodopádů.
Co kdybyste skočili do špatného?
Mohli byste se octnout v Tijuaně.
Tam jsem myslím umřel.
Vítejte v Zemi zapomenutých.
Smutný, co?
Ubožáci.
A to se stane nám, jestli si nepospíšíme.
Poj te.
Tamhle to je. Xibalbův zámek.
Katrino!
Potřebuji s tebou mluvit, má paní!
Manolo?
Ale jak ses sem dostal?
Měl jsem pomocníka.
Ahojky.
Svíčkař. Carmen!
A Luisova hlava?
Bezva, artróza se mi vrátila.
Vím o té sázce.
Xibalba podváděl.
-Cože dělal? -Jo!
S dvouhlavým hadem!
Asi byste si te měli zacpat uši.
Xibalbo!
Ano, má drahá?
Ty nemanželský synu malomocného osla!
Ty jsi podváděl!
Zase!
Nic takového jsem nedělal.
Jo tohle.
Ten má vlastní hlavu. Nebo dvě.
-To se nepromíjí! -Ale prosím tě.
Neposlal jsem toho hada na Mariu a nedal jsem tu medaili Joaquinovi.
Jakou medaili?
Tu, co jsem mu nikdy nedal.
Vůbec. Nikdy. Nedal.
Kdo je to Joaquin?
Tys dal Joaquinovi Řád věčného života?
Ano.
"Řád věčného života"?
Kdo tu medaili nosí, neumře ani se nezraní.
Pomůžeš mi, prosím?
Děkuji.
Můžu si taky plácnout?
To si můj syn nezasloužil.
Te se musím vrátit.
Je to tak správné.
Prosím, Balby.
"Balby"?
Ne. Nikdy.
-Koukej to udělat! -Ne.
Hele, a co se vsadit?
-Vsadit? -Když vyhraju,
vrátíš mi zas můj život.
Nemáš nic, co chci.
Ale já ano.
Když vyhraješ, Xibalbo, můžeš vládnout oběma říším.
Zadej úkol, cokoliv chceš, a já tě porazím.
Copak? Bojíš se, že prohraješ?
Co to děláš, mladej?
Tak platí?
Platí.
Pověz mi, hochu, co tě budí ze sna?
Co tě užírá zevnitř?
Pověz, čeho se nejvíc bojíš.
Už vím.
Manolo Sanchezi!
Budeš muset přemoct každého býka,
kterého kdy Sanchezův rod zabil.
To budou tisíce!
Všechny
najednou!
Jestli ten úkol splníš,
budeš zase žít.
A jestli ne, budete zapomenuti.
Navždy.
To není možné. To se nedá!
Ty to dokážeš!
Jste oba v pořádku?
Šakal přijíždí! A za ním i celá armáda!
Varujte generála Posadu.
Získám vám trochu času.
Kdo chce jít první?
Nesnáším
toreadory.
Tak poj , a předve se.
Manolo!
Zmiz odtamtud!
Co se to děje?
-Carlosi! -Carmen!
Manolo! Je tu tvůj otec!
Tati?
Šakal je se svými muži u bran San Angelu!
Teda, to je ale kus bejka.
Mario Posadová,
bereš si Joaquina za manžela?
Ano.
Kvůli San Angelu, ano.
A Joaquine,
bereš si Mariu za manželku?
A...
Je tu Šakal!
Můj řád. Je na jiném obleku.
Musím odsud.
Ale Joaquin je jediný, kdo Šakala přemůže.
Můžeme s nimi bojovat spolu, tati.
Vstaň a bojuj jako Sanchez!
Mami? Co ty tu děláš?
Cholesterol.
Lidi!
Poslouchejte!
Vím, že se bojíte, ale rozhlédněte se kolem.
-Víte, co vidím? -Ne.
Vidím hrdé lidi odhodlané bojovat za své milované město.
A vidím, že v každém z vás je nezměrná síla.
Ano,
i v tobě, Pepe.
Tento Den mrtvých neupadne v zapomnění!
Ukážeme Šakalovi,
že na tohle město si troufat nemá.
San Angele,
přísahám při těch před námi, že nepadneme!
Dneska ne.
Metál!
A nikdy!
Kdo je se mnou?
Jsi jako syn, kterého jsem neměl.
Ale mnohem hezčí!
Hej, Šakale! Proč si nevybereš někoho sobě rovného?
Protože tak velkej nikdo není.
Kdes byl?
Díky Bohu, že...
Hej, vojáčku.
Dej mi tu medaili.
A hned!
To všechno kvůli hloupé medaili?
Děláš si legraci?
Te ne, Mario. Te je to na Joaquinovi.
Joaquin!
Poj si o tom promluvit, kamaráde.
Joaquin!
Joaquine?
To zvíře je v bezvědomí!
Je načase s tím skoncovat.
Jo!
Skoncuj s ním...!
Co to dělá?
Vždycky hraj od srdce Maria
Toro, jsem pokořen
Neboť jsem pochopil
Že nemělo se stát, Aby se písek tvou krví zbarvil
Utrpěls velké bezpráví Stejně jak tisíce před tebou
Nabízím omluvu
Velice opožděnou
Mrzí mě to
Toro, mrzí mě to
Slyš píseň mou
A věz, že zpívám pravdu
I když nás k zápasení vedli
Dovolávám se tvé laskavosti
A můžeš-li odpustit
Láska bude dál žít
A můžeš-li odpustit
Láska bude dál žít
A můžeš-li odpustit
Láska
Láska bude dál žít
-Dokázal to! -Jo, dokázal.
Jo, to se mu musí nechat.
Ale jak to Manolo dokázal?
Je to Sanchez.
Xibalba se zmýlil.
Manolo se býčích zápasů nebál.
Říkal jsem ti, že Sanchez se nikdy neomlouvá.
Tati, já...
Ale tys to te změnil.
Měl jsem být lepší otec.
Moc mě to mrzí.
Ne.
Chtěls jen pro mě to nejlepší.
Jsem na tebe hrdý, synu.
Mám tě rád, tati.
A v tu chvíli Manolo pokořil svůj největší strach z toho,
aby byl sám sebou.
Podle dávných zákonů
ti dáváme život.
Dávej tam na sebe pozor, mijo.
Prosím, Šakale,
jen jim neubližuj.
Ano.
Ano!
Medaile je moje!
Cože?
Manolo?
Podrž mi to, amigo.
Otec mi říkal, že nenávidíš toreadory.
Nenávidím všechny.
Jo, jasně.
Tak se do toho pustíme.
A kde máš armádu?
Je Den mrtvých, Manolo.
A na svůj den si můžeme dopřát trochu...
Volnosti.
Hodně štěstí!
Děkuju!
Neustupovat.
Nevzdávat se!
Te to udělá!
Toho bysme měli dostat do kapely.
Te jsi na řadě!
Já taky dobře zpívám.
Říkám mu: "Líbíš se mi. Líbí se mi tvý vlasy."
A on: "Mně se líbí tvý vlasy."
Ty máš moje boty?
Mně víc sluší.
Poj sem, miláčku!
Metál!
Děkujeme
Podržte mě!
Šakale!
Našli jsme tu medaili!
KAMARÁDI.
ROZBĚSNĚTE SE!
?????
Už nehraju!
Já to zvládnu.
Ne, ne... já to zvládnu!
Říkala jsem, že jsem studovala i kung fu?
-A dost! -Pozor!
Pusť mě!
Dej mi mou medaili, nebo si to tvoje ženská odskáče.
Chlapi. Typický!
Jdi najít tu medaili.
Ale Maria...
Najdi tu medaili.
Tohle zvládnu.
Jasně. Joaquin!
Zachráním tě, malý Sanchezi!
Hodně štěstí, Manolo!
Dej mu nakládačku, vnoučku.
Kampak máš namířeno?
Musím se dostat nahoru!
Měl jsem pravdu!
Je z tebe ten největší Sanchez ze všech!
Smím prosit, senorito?
Už jsem myslela, že se nezeptáš.
Dost dobrý, kytaristo.
Te jsi na řadě ty!
Pozor, sestřičky!
Schovejte se!
Ahoj, Mario!
Ahoj!
Celý město vezmu s sebou.
Dost bylo stínu, tati.
Neustupovat?
Nevzdávat se.
-Manolo, ten sloup! -Jasně.
Ne. Ne!
Hej!
Nepřestávej bojovat za správnou věc.
Moment, co je?
Manolo!
Adios, brácho.
Co to dělá?
Nezapomeň na mě.
Ne!
Šakal je poražen!
Ústup!
Manolo?
Jsem to já, mi amor.
Ale jak jsi přežil?
Na mě se nedívej.
Joaquine.
Dals mi tu medaili.
Chtěl ses obětovat...
za mě.
Říkal jsem si, že už je načase,
abych byl skutečným hrdinou. Jako ty, Manolo.
Jsi v pořádku?
Nikdy jsem neviděl zřetelněji.
Už musíme vrhat své vlastní stíny.
A psát své vlastní příběhy.
A tak se Joaquin dozvěděl, že aby člověk byl skutečným hrdinou...
Nesmí být sobec.
Ještě něco musíme udělat,
synu.
Bereš si Manola za manžela?
Ano.
Z moci svěřené nám Knihou života...
Vás nyní prohlašujeme za manžele.
Můžete políbit...
ženicha?
Z té bude skvělá Sanchezová.
A dnešek byl dobrý den
mrtvých.
Tak...
Tu sázku jsi asi vyhrála, mi amor.
A mé srdce k tomu, zase znovu.
Balby.
Promiň, má lásko.
Zasloužíš si někoho lepšího než mě. Te už to vím.
Odpustíš mi vůbec?
Ano.
Manželi, co takhle písničku?
Jak je libo, paní Sanchezová.
Zůstanu s tebou,
i když to půjde s kopce
Budu ta skála, co tě podrží a podepře,
abys stála rovně
A nenechám tě padnout
A nenechám tě
jít
Ať budeš, kde budeš Ať budeš, kde budeš
Budu tam též
Ať budeš, kde budeš Ať budeš, kde budeš
Budu tam též
Rozervěme ta obří srdce Která v nás te tlukou
Slibme si, že k sobě budeme Navěky hořet...
láskou
A nenechám tě padnout
Nenechám tě padnout
Nenechám tě jít
Ať budeš, kde budeš Ať budeš, kde budeš
Budu tam též
Ať budeš, kde budeš
Budu tam též
Ať budeš, kde budeš Ať budeš, kde budeš
Budu tam též
A svět se točí dál
a vznikají nové příběhy
a lidé přicházejí a odcházejí,
ale nikdy nezůstanou v zapomnění.
A opět se potvrdila ta známá pravda.
Že láska, věrná láska,
ta doopravdy dobrá láska
nikdy neumírá.
Caramba, to mě pokaždý dostane.
Tak, děti, zavíráme.
Venku už na vás čeká autobus.
Adios, krásná paní!
Adios, Sašo!
Katrina?
Katrino!
Ty mě nepřestáváš ohromovat,
mi amor. S takovým zaujetím.
Umřít může každý.
Tyhle děti budou mít odvahu žít.
Vsadím se, že máš pravdu, lásko.
Hele, napište si vlastní příběh.
Překlad: Petr Zenkl